HOBITAS
Brylius - Grafystės pakraštys
Šokantis Ponis
Mirštu iš troškulio! Greičiau!
- Prašau. - Labai ačiū.
- Atsargiai! - Atleisk, brangioji.
- Prašau. - Ačiū.
Pone Stedlai.
Ar galiu prisėsti?
Man to paties.
Man turbūt reikia prisistatyti. Aš Gendalfas.
Gendalfas Pilkasis.
Žinau, kas tu.
Koks smagus netikėtas susitikimas.
Kas atvedė Toriną Ąžuolskydį į Brylių?
Girdėjau, kad mano tėvą matė
klajojantį
dykynėse prie Danlendo.
Ieškojau jo.
Neradau nė ženklo.
Torinai, apie Treiną jau
seniai girdėti
vien gandai.
Jis vis dar gyvas.
Aš tuo tikras.
Mano tėvas prieš dingdamas matėsi su tavim.
Ką jam pasakei?
Raginau jį žygiuoti į Ereborą,
suburti septynias nykštukų armijas,
sunaikinti slibiną ir atsikovoti
Vienišąjį Kalną.
Tau pasakyčiau tą patį.
Atsiimk tėvynę.
Susitikom neatsitiktinai, ar ne, Gendalfai?
Ne.
Neatsitiktinai.
Vienišasis Kalnas kelia man nerimą,
Torinai. Tas slibinas jau per ilgai ten tupi.
Anksčiau ar vėliau
į Ereborą atsigręš dar tamsesni padarai.
Keliaudamas Žaliuoju keliu
susidūriau su nemaloniais veikėjais.
Jie palaikė mane valkata.
Kaip suprantu, jie to pasigailėjo.
Vienas iš jų nešė žinutę.
Čia juodoji kalba.
Čia pažadėtas atlygis.
Už ką?
Už tavo galvą.
Kažkas nori, kad mirtum.
Torinai, daugiau nebelauk. Tu -
Diurino sosto paveldėtojas.
Suvienyk nykštukų armijas.
Kartu turėsit pakankamai galios
atsiimti Ereborą.
Sušauk septynių nykštukų šeimų susirinkimą.
Reikalauk, kad jie laikytųsi priesaikos.
Septynios armijos prisiekė tam, kuris turi Karaliaus brangakmenį.
Treino akmenį.
Tik jis juos visus suvienys,
bet jį, jei pamiršai,
pavogė Smogas.
O jei aš padėsiu jį atgauti?
Kaip?
Treino akmuo guli už pusės pasaulio,
palaidotas po ugnimi alsuojančio slibino kojomis.
Taip.
Todėl mums reikės plėšiko.
Po 12 mėn.
SMOGO DYKYNĖ
Ar gauja arti?
Per arti. Už poros lygų. Bet tai ne blogiausia.
- Ar vargai tave užuodė? - Dar ne. Bet užuos.
- Turim kitą bėdą. - Jie tave pamatė?
Jie tave pamatė.
Ne, ne tai.
O ką aš sakiau?
Tylus kaip pelytė.
Puikus subjektas plėšikauti.
Ar paklausysit?
Noriu pasakyti, kad ten yra ir dar kai kas.
Kokio jis pavidalo?
Gal lokio?
Taip, tik didesnis.
Daug didesnis.
Tu žinai apie šitą žvėrį?
Siūlau grįžti atgal.
Ir būti užpultiems gaujos orkų?
Yra namas...
Netoli nuo čia. Galėtume pasislėpti.
Kieno namas?
Priešo ar draugo?
Nei to, nei to.
Jis mums padės arba...
Mus nudės.
Argi mums yra iš ko rinktis?
Nėra.
Bėgam!
Čia! Greičiau!
Bėgam!
Bomburai, bėgam!
Į namą!
Greičiau!
Bėkit vidun.
Atidarykit duris!
Greičiau!
Stumkit!
Dvalinai!
Nagi, vyručiai!
Kas čia
toks?
Čia mūsų šeimininkas.
Jo vardas Beornas.
Jis žvėrtakys.
Kartais jis - didžiulis, juodas lokys.
Kartais - puikus, stiprus vyras.
Lokys nenuspėjamas...
Bet su vyru susitarti galima. Tačiau
jis nykštukais pernelyg nesižavi.
Jis nueina.
Pasitrauk iš ten!
Tai nenatūralu. Visiškai!
Juk aišku. Jis užburtas
kokiu nors juodu keru.
Nebūk kvailas.
Jis neužburtas, jis toks yra.
Gerai. Dabar eikit pamiegoti, visi.
Šiąnakt čia būsit saugūs.
Tikiuosi.
Pulkim dabar!
Nudėkim nykštukus, kol miega.
Ne.
Juos saugo žvėris.
Nudėsim juos kelyje.
Jie renkasi Dol Guldure.
Šeimininkas tave kviečia.
Mūsų daugėja.
Mes stiprėjam.
Tu vesi mano armijas.
O kaip Ąžuolskydis?
Artinasi karas.
Pažadėjai man jo galvą.
Jie visi
mirs.
Ar atšaukt medžioklę?
Bolgai!
Turiu tau užduotį.
Ar vis dar trokšti nykštukų kraujo?
Tai tu tas, kurį vadina Ąžuolskydžiu.
Sakyk man...
Kodėl Azogas
Išniekintojas tave medžioja?
Tu pažįsti Azogą?
Iš kur?
Mano žmonės gyveno kalnuose
iki atkeliaujant iš šiaurės orkams.
Išniekintojas išžudė didumą mano šeimos.
Dalį padarė
vergais.
Ne darbui,
o pramogai.
Žvėrtakius laikyti narvuose
ir juos kankinti jam buvo smagu.
Tokių kaip tu yra daugiau?
Kadaise mūsų buvo daug.
O dabar?
Dabar tėra vienas.
Jums reikia pasiekti
Kalną iki pasibaigiant rudeniui.
Iki Diurino dienos pabaigos.
Taip.
Jums liko mažai laiko.
Todėl mums teks keliauti per Mirkvudą.
Tą mišką gaubia tamsa.
Tarp tų medžių klaidžioja blogi padarai.
Tarp Morijos orkų ir Dol Gulduro nekromanto
sudaryta sąjunga.
Nekelčiau ten kojos,
nebent labai reikėtų.
Keliausim Elfų keliu.
Tas takas vis dar saugus.
Saugus?
Mirkvudo miško elfai
ne tokie kaip kiti.
Jie ne tokie išmintingi
ir pavojingesni.
Bet tai nesvarbu.
Kaip suprasti?
Šiose žemėse knibždėte knibžda orkų.
Jų vis daugėja.
O jūs pėsti.
Gyvi to miško
nepasieksit.
Nemėgstu nykštukų.
Jie godūs.
Ir akli.
Akli gyvybei tų,
kuriuos laiko žemesniais už save.
Bet orkų nekenčiu labiau.
Ko jums reikės?
Keliaukit. Kol dar šviesu.
Jūsų medžiotojai toli neatsilieka.
Elfų vartai.
Čia mūsų kelias
per Mirkvudą.
Orkų nė ženklo. Mums šypsosi sėkmė.
Paleiskit ponius.
Tegul grįžta pas šeimininką.
Šis miškas
atrodo...
Nesveikas.
Tarsi sirgtų.
Ar kito kelio nėra?
Nebent 200 mylių į šiaurę.
Arba dvigubai tiek
į pietus.
Šešėliuose juda kažkas nematomas,
pasislėpęs nuo mūsų akių.
Jo jėga auga kasdien.
Saugokis nekromanto.
Jis ne tas, kas atrodo.
Jei mūsų priešas sugrįžo, privalome sužinoti.
Keliauk į kapus kalnuose.
Aukštieji kalnai.
Gerai.
Tik ne mano arklį!
Man jo reikia!
Negi mus palieki?
Nepalikčiau, jei nereikėtų.
Tu pasikeitei,
Bilbai Beginsai.
Tu ne tas pats hobitas, kuris išvyko iš Grafystės.
Norėjau tau kai ką pasakyti.
Aš...
Goblinų tuneliuose kai ką radau.
Ką radai?
Savo drąsą.
Gerai. Gerai.
Tau jos reikės.
Lauksiu jūsų aikštelėje
prie Ereboro šlaitų.
Saugokit žemėlapį ir raktą.
Be manęs į Kalną neikit.
Šis miškas - ne Žalioji giria.
Net miško oras pilnas iliuzijų.
Jos bandys įsibrauti į jūsų protus ir jus paklaidinti.
Paklaidinti?
Ką tai reiškia?
Likit ant tako. Nenuženkit nuo jo.
Jei nužengsit,
daugiau jo neberasit.
Kad ir kas nutiktų,
likit ant tako!
Eime. Reikia pasiekti Ereborą iki nusileidžiant Diurino dienos saulei.
- Diurino dienos? - Eime.
Tai vienintelė mūsų proga rasti paslėptąsias duris į Kalną.
Kelias suka čia.
Čia.
Oro... Man trūksta oro...
Man svaigsta galva!
Kas dedasi?
Nesustokim.
Nori...
Kodėl sustojom?
Takas...
Pranyko!
Kas dedasi?
Pametėm taką!
Suraskit.
Visi dairykitės. Ieškokit tako!
Nieko panašaus neatsimenu.
Man tai visai nematyta.
Jis turi būti kažkur čia.
Kuri dabar valanda?
Nežinau. Aš net nežinau, kuri diena.
Ar šiam prakeiktam miškui nėra galo?
Vorai...
Žiūrėkit.
Tabako maišelis.
Šiuose miškuose yra nykštukų.
Nykštukų iš Mėlynųjų kalnų.
Jis visai kaip mano.
Nes jis ir yra tavo. Ar supranti?
Vaikštom ratais. Mes pasiklydom.
Nepasiklydom. Einam į rytus.
O į kurią pusę rytai? Saulės nematyti.
Maniau, čia tu žinovas.
Saulė.
Reikia rasti...
Saulę.
Viršun.
Reikia
pakilti virš lapijos.
Kas čia buvo?
Gana! Tylos! Visi!
Mus stebi.
Matau ežerą!
Ir upę!
Ir Vienišąjį Kalną!
Mes beveik atėjom!
Ar girdit?
Žinau, kur eiti!
Ei!
Ei...
O, ne.
Negaliu patikėt.
Nužudykim juos!
Suėskim, kol kraujas teka!
Oda kieta, bet viduj saldūs syvai.
Durk dar kartą.
Durk dar kartą. Pribaik jį!
Mėsa gyva ir spardosi!
Nužudyk jį!
Papuotaukim.
Puota! Puota!
Suėskim juos gyvus!
Puota!
Kas čia?
Suėskim juos gyvus!
Storas ir sultingas...
Tik
truputį paragausiu...
Prakeikimas! Kur jis?
Čia.
Gelia!
Gylys.
Geras vardas.
Gylys.
Kaip tu, Bofurai?
- Gerai! - Nuimkit juos!
Kur Bilbas?
Aš čia!
Čiupkim už kojų!
Traukiam!
Kur jis? Kur jis? Nagi!
Kur jis?
Ne!
Ne! Ne!
Dvalinai! Čiupk juos!
Nagi!
Kaip tu, broli?
Fili!
Mano.
Nagi,
neatsilikit!
Tuščia!
Nemanyk, kad nenudėsiu tavęs, nykštuk.
Man tai bus didelis malonumas.
- Padėkit! - Kili!
Mesk man durklą!
Greičiau!
Jei manai,
kad duosiu tau ginklą, nykštuk,
smarkiai klysti!
Apieškokit juos.
Ei! Atiduok! Tai privatu!
Kas čia?
- Tavo brolis? - Čia mano
žmona!
O kas šis baisus padaras?
Goblinų mutantas?
Čia mano berniokas Gimlis!
Ar vorai negyvi?
Taip, bet jų bus daugiau.
Jie vis drąsėja.
Čia senovinis elfų kalavijas.
Nukaltas mano protėvių.
Iš kur gavai?
Man jį davė.
Ne tik vagis, bet dar ir melagis.
Torinai, kur Bilbas?
Uždarykit vartus.
Jums dar atsirugs!
Ar girdit mane? Išleiskit!
Paleisk mane!
Ar manęs neapieškosi?
Savo kelnėse galiu turėti visko.
Arba nieko.
Ko tas
nykštukas taip į tave spokso, Tauriele?
Kas gali pasakyti?
Kaip nykštukas jis gan aukštas.
Nemanai?
Aukštesnis už kai kuriuos...
Bet nemažiau bjaurus.
- Dar kartą! - Nustokit!
Iš čia neišeisi.
Čia ne orkų požemis.
Čia Gūdžiagirės karalystės rūmai.
Be karaliaus sutikimo iš čia niekas neišeina.
Kai kam gali atrodyti, kad jūs vykdot kilnią misiją.
Siekiat atsikovoti tėvynę
ir paskersti slibiną.
Aš pats įtariu paprastesnį motyvą.
Bandymą apiplėšti.
Ar ką nors panašaus.
Tu radai būdą
patekti į vidų.
Tu ieškai daikto,
kuris suteiktų tau teisę valdyti.
Karaliaus brangakmenio -
Treino akmens.
Tau jis neapsakomai brangus.
Aš tą suprantu.
Kalne yra brangenybių, kurių trokštu ir aš.
Baltos žvaigždžių
šviesos brangakmenių.
Siūlau tau pagalbą.
Klausau.
Aš jus paleisiu...
Jei sugrąžinsit man tai, kas mano.
Paslauga už paslaugą.
Duodu žodį.
Čia vieno karaliaus žodis kitam.
Nepatikėčiau, kad Tranduilas,
didysis karalius,
gerbs savo žodį,
net jei būtų pasaulio pabaiga!
Tu
neturi jokios
garbės!
Mačiau, kaip elgiesi su draugais.
Kartą mes atėjom pas tave. Išbadėję, benamiai,
ieškantys pagalbos.
Bet tu atsukai nugarą.
Tu nusigręžei nuo mano tautos kančios
ir pragaro, kuris mus sunaikino.
Nekalbėk man apie slibino liepsną.
Žinau
jos naikinančią galią.
Esu grūmęsis
su didžiosiomis šiaurės gyvatėmis!
Aš perspėjau
tavo senelį, ką jo godulys pažadins.
Bet jis neklausė.
Tu toks pats kaip jis.
Lik čia, jeigu nori,
ir pūk.
Šimtas metų elfo gyvenime
tėra akimirksnis.
Aš kantrus.
Aš galiu palaukti.
Ar jis pasiūlė tau sandėrį?
Taip.
Pasakiau, kad tegul eina jis ish kakhfe ai-d dur-rugnu!
Jis ir visa jo padermė!
Tuomet viskas.
Sandėris buvo mūsų vienintelė viltis.
Ne vienintelė.
Žinau, kad tu ten.
Kodėl slepiesi šešėliuose?
Atėjau Jums atsiskaityti.
Maniau, buvau įsakęs sunaikinti tą lizdą dar prieš dvi pilnatis.
Mes išvalėm
mišką kaip buvo nurodyta, Valdove.
Bet daugiau vorų ateina iš pietų.
Jie veisiasi
Dol Gulduro griuvėsiuose. Jei galėtume išnaikinti jų šaltinį...
Ta tvirtovė yra už mūsų sienų.
Tavo užduotis - valyti nuo tų padarų mūsų žemes.
O kai išvarysim juos iš čia, kas tada?
Ar jie neišplis kitose žemėse?
Kitos žemės - ne mano rūpestis.
Pasaulį aplink mus užgrius
daug laimių ir nelaimių.
Bet čia,
šioje karalystėje, mes išliksim.
Legolasas sakė, kad šiandien puikiai koveisi.
Tu jam labai patinki.
Užtikrinu Jus, Valdove,
Legosas apie mane galvoja tik kaip apie sargybos kapitonę.
Gal anksčiau taip ir buvo.
Dabar nesu toks tikras.
Nemanau, kad leistumėt savo sūnui
įsipareigoti paprastai miško elfei.
Tu teisi. Neleisčiau.
Bet tu jam rūpi.
Nesuteik jam vilčių, kai jų tikrai nėra.
Vartai saugomi.
Ne visi. Paskui mane!
Kas čia per akmuo, kurį turi?
Talismanas.
Jis užburtas galingu keru.
Jei kas nors kitas, ne nykštukas, perskaitys runas,
bus amžiams prakeiktas.
Arba ne.
Priklauso, ar tiki tokiais dalykais. Čia tik atminimo dovana.
Akmenukas su runomis.
Man jį davė mama,
kad nepamirščiau savo pažado.
Kokio pažado?
Kad grįšiu pas ją.
Ji nerimauja.
Mano, kad aš nutrūktgalvis.
O ar tu toks?
Ne.
Atrodo, vyksta
neblogas vakarėlis.
Čia Mereth e-nGilith,
Žvaigždžių šviesos puota.
Eldarams šventa visa šviesa.
Bet miško elfai labiausiai mėgsta žvaigždžių šviesą.
Man ji visuomet atrodė šalta.
Tokia tolima.
Tai atminimas...
Tyras ir brangus.
Kaip ir tavo pažadas.
Esu ten vaikščiojusi.
Toliau už miško,
naktyje.
Mačiau, kaip pasaulis išnyksta...
Ir balta amžinybės šviesa pripildo erdvę...
Kartą mačiau ugningąjį mėnulį.
Jis patekėjo virš perėjos prie Danlendo. Milžiniškas.
Raudonas, auksinis. Užpildė visą dangų.
Mes lydėjom pirklius iš Ered Luino.
Jie prekiavo sidabro dirbiniais ir kailiais. Ėjome Žaliuoju keliu į pietus.
Kalnas buvo iš kairės.
Ir staiga jis išniro.
Didžiulis ugningasis mėnulis,
nušviečiantis mums kelią.
Norėčiau tau aprodyti urvus.
Galionai, tu senas nenaudėli, mums baigiasi vynas.
Tos tuščios statinės jau seniausiai turėjo būti nusiųstos į Esgarotą.
Valtininkas turbūt jau laukia.
Sakyk ką nori apie mūsų piktąjį karalių,
bet jis turi puikų skonį vynui.
Eikš, Elrosai, paragauk.
Man reikia prižiūrėti
nykštukus.
Jie užrakinti. Kurgi jie pasidės?
Lažinuosi, kad kyla saulė.
Turbūt jau beveik aušra.
Niekada nepasieksim Kalno, ar ne?
Būdami čia tikrai ne.
Bilbai!
Ką?
Ša! Šalia yra sargybinių!
Uždarykit duris.
- Taip laimėsim laiko. - Gerai, Nori.
- Laiptais viršun. - Tu pirmas.
Ori.
Ne ten. Į apačią. Paskui mane!
Pirmyn.
Atsargiai.
Čia.
Ateikit.
Negaliu patikėti. Mes rūsiuose!
Juk turėjai vesti mus laukan, o ne gilyn!
Aš žinau, ką darau!
Čia!
Greičiau
...visi lįskit į statines. - Ar išprotėjai?
- Mus suras. - Ne, ne.
Nesuras. Prižadu.
Prašau. Privalot manim pasitikėti.
Darykit kaip jis sako.
Trauk šalin savo raudoną galvą.
Bifurai, lįsk
į statinę! Judinkis!
Visi viduj.
Ką darysim dabar?
Sulaikykit kvapą.
Kaip tai sulaikyti kvapą?
Kur raktininkas?
Šaunuolis, pone Beginsai.
Plaukiam!
Laikykitės!
Bilbai!
Laikykitės!
- Padėkit! - Ori!
Uždarykit vartus!
Ne!
Atsargiai! Orkai!
Paskerskit juos visus!
Lįskit po tiltu!
Kili!
Kili.
Nudėkit ją! Nudėkit elfę!
Paskui juos!
Kili!
Nori!
Kirskit rąstą!
Bomburai!
Tauriele.
Palauk.
Šį pasilikim gyvą.
Paskui juos! Užkirskit jiems kelią!
Čia tu.
Kodėl aš čia, Gendalfai?
Patikėk manim, Radagastai.
Nebūčiau tavęs iškvietęs be rimtos priežasties.
Čia nekokia vieta susitikimui.
Ne.
Tikrai ne.
Šie burtai juodi, Gendalfai.
Seni ir pilni neapykantos.
Kas čia palaidotas?
Jei ir turėjo vardą, jis jau seniai užmirštas.
Jis buvo žinomas
tik kaip blogio tarnas.
Vienas iš kelių.
Vienas iš devynių.
Kodėl dabar, Gendalfai? Nesuprantu.
Žiedo Šmėklos
iškviestos į Dol Guldurą.
Juk čia negali būti nekromanto darbas.
Žmogus raganius tokio blogio iškviesti negali.
Kas sakė, kad jis žmogus?
Devynetas paklūsta tik vienam valdovui.
Mes buvom akli, Radagastai.
Per mūsų aklumą...
Priešas sugrįžo.
Jis kviečia savo tarnus.
Azogas išniekintojas
ne šiaip medžiotojas.
Jis vadas.
Legionų vadas.
Priešas ruošiasi karui.
Jis prasidės rytuose.
Jis galvoja apie tą Kalną.
- Kur eini? - Reikia grįžti pas kitus.
Gendalfai.
Aš tai pradėjau. Negaliu jų apleisti.
Jiems gresia baisus pavojus.
Jei tai, ką tu sakai, yra tiesa...
Baisus pavojus gresia visam pasauliui.
Galia toje tvirtovėje tik augs.
Nori, kad palikčiau savo draugus?
- Ar už mūsų kas nors yra? - Nieko nematau.
- Manau, nuo orkų pabėgom. - Neilgai. Nebėra srovės.
Bomburas pusiau nuskendęs.
Plaukiam į krantą!
Nagi, plaukiam!
Gloinai, padėk man, brolau.
Nagi, kelkis.
Nagi!
Kelkis, tu mėsos gabale!
Man viskas gerai, nieko baisaus.
Stokitės.
Kilis sužeistas. Reikia sutvarstyti koją.
Mus vejasi orkų gauja. Judam toliau.
Kur?
Link Kalno. Mes arti.
Tarp mūsų ir to Kalno tyvuliuoja ežeras.
- Neturim kaip jo perplaukti. - Tuomet eisim aplink.
Orkai mus tikrai pasivys.
Neturim ginklų, negalim apsiginti.
Greičiau sutvarstykit jam koją.
Turit dvi minutes.
Pakelk dar kartą...
Ir mirsi.
Atsiprašau.
Jei neklystu, jūs iš Ežero miesto.
Ta barža štai ten...
Ar nebūtų galima ją išsinuomoti?
Kodėl manot, kad jums padėsiu?
Tie batai yra matę ir geresnių dienų.
Paltas taip pat.
Turbūt turit alkanų burnų, kurias reikia pamaitinti.
Kiek turit vaikų?
Berniuką ir dvi mergaites.
O jūsų žmona turbūt tikra gražuolė.
Taip.
Buvo.
Atsiprašau, nenorėjau.
Gana tų malonybių.
Kur taip skubat?
O koks jums skirtumas?
Norėčiau žinoti, kas jūs
ir ką veikiat šiose žemėse.
Mes paprasti pirkliai iš Mėlynųjų kalnų.
Keliaujam aplankyti giminių
Geležinėse kalvose.
Sakot, paprasti pirkliai?
Mums reikia maisto,
atsargų, ginklų.
Ar galit mums padėti?
Žinau,
iš kur šios statinės.
Tai kas?
Nežinau, kokių reikalų turėjot su elfais,
bet nemanau, kad jie baigėsi gerai.
Į Ežero miestą patenkama
tik su burmistro leidimu.
Jis užsidirba tik iš prekybos su Gūdžiagirės karalyste.
Jis greičiau jus suims negu rizikuos supykdyti karalių Tranduilą.
Pasiūlyk jam daugiau.
Lažinuos, kad yra būdų
patekti į miestą nepastebėtiems.
Taip.
Bet tam...
Jums reikėtų kontrabandininko.
Už tai sumokėtume dvigubai.
Tokia blogio prigimtis.
Pasaulis nepaiso,
o jis pūliuoja ir plinta.
Tamsoje augantis šešėlis...
Nenurimstantis blogis,
juodas kaip nakties tamsa.
Taip visada buvo...
Taip visada ir bus.
Su laiku visi nedori padarai išlenda į dienos šviesą.
Jūs sekėt 13 nykštukų kompaniją.
Kodėl?
Ne 13.
Jau nebe.
Jaunasis,
tas juodaplaukis lankininkas...
Pervėrėm jį Morgulo strėle.
Jo kraujyje nuodai.
Netrukus jis juo pasprings.
Atsakyk į klausimą, bjaurybe.
Šunims neatsakinėju, elfe!
Tavim dėtas jos neerzinčiau.
Mėgsti žudyti, orke?
Mėgsti mirtį?
Leisk tau ją suteikti!
Gana!
Tauriele, išeik.
Tučtuojau.
Man nerūpi vienas
negyvas nykštukas. Atsakyk į klausimą.
Tau nėra ko bijoti.
Pasakyk, ką žinai, ir aš tave išlaisvinsiu.
Turėjai nurodymus juos išžudyti. Kodėl?
Ką tau padarė Torinas Ąžuolskydis?
Nykštukų nuogaiša niekada nebus karalius.
Karalius?
Kalne karaliaus nėra ir niekada nebus.
Niekas nedrįs įkelti į Ereborą kojos,
kol slibinas gyvas.
Jūs nieko neišmanot.
Jūsų pasaulis degs.
Ką čia šneki?
Kalbėk!
Vėl atėjo mūsų laikas.
Mano šeimininkas tarnauja Tam Vieninteliui.
Ar supranti, elfiūkšti?
Jūsų laukia mirtis.
Jūsų laukia
karo liepsnos.
Kodėl taip padarėt?
Juk pažadėjot jį išlaisvinti.
Aš ir išlaisvinau.
Išlaisvinau jo bjaurią galvą nuo jo apgailėtinų pečių.
Orkas dar galėjo
mums ką nors pasakyti.
Jis man jau nieko nebegalėjo pasakyti.
Ką jis turėjo omenyje sakydamas "karo liepsnos"?
Jie ketina išlaisvinti tokį baisų ginklą,
kad jis sunaikins viską priešakyje.
Noriu dvigubai sustiprinti sargybą pasienyje. Saugoti visus kelius ir upes.
Niekas be mano žinios niekur neis.
Niekas neįeis į karalystę.
Ir niekas iš jos neišeis.
Uždarykit vartus!
Uždarykit
ir saugokit
karaliaus įsakymu!
O kaip Taurielė?
O ką ji?
Ji išėjo į mišką
apsiginklavusi lanku ir kalaviju.
Kol kas negrįžo.
Nykštukų kraujas!
Jie čia buvo!
Yra ir kitas kvapas.
Žmogaus!
Jie, jie rado kaip perplaukti ežerą.
Atsargiai!
Ar nori mus
nuskandinti?
Aš gimiau ir augau šiuose vandenyse, nykštuk.
Jei norėčiau jus nuskandinti,
skandinčiau ne čia.
Man jau gana šio įžūlaus ežeržmogio.
Siūlau jį mesti per bortą ir gana.
- Bardas. Jo vardas Bardas. - Iš kur žinai?
Paklausiau.
Man nesvarbu, kaip jis save vadina. Man jis nepatinka.
Nebūtina, kad jis mums patiktų.
Mums tik reikia jam sumokėti.
Nagi, vyručiai. Verskit
kišenes.
Iš kur mum žinot, kad jis mūsų neišduos?
Nėra kaip.
Turim
problemėlę.
Trūksta 10 monetų.
Gloinai.
Nagi.
- Duok, ką turi. - Į mane nežiūrėkit.
Šis nuotykis visiškai
ištuštino mano kišenes.
Ir ką
už tai gavau?
Vien nelaimes,
bėdas ir...
O mano barzda!
Imkit.
Imkit viską.
Pinigus, greičiau. Duokit.
Sumokėsim,
kai gausim atsargas, ne anksčiau.
Jei vertinat savo laisvę, darysit kaip sakau.
Priešais sargybiniai.
Ką jis daro?
Su kažkuo kalbasi.
Rodo tiesiai į mus!
Dabar jie
sukerta rankom.
- Ką? - Niekšas!
Jis mus parduoda.
Tylos!
Artėjam prie rinkliavos vartų.
Stot!
Prekių inspekcija!
Prašau dokumentus!
A, čia tu, Bardai.
Labas rytas, Persi.
Ar turi ką deklaruoti?
Nieko, tik tai, kad aš sušalęs, pavargęs
ir noriu kuo greičiau grįžti namo.
Aš taip pat.
Na štai.
Tvarka.
Neskubėkit.
"Tuščių statinių iš Gūdžiagirės karalystės siunta."
Tik tai...
Jos ne tuščios.
Ar ne, Bardai?
Jei gerai pamenu,
tu turi tik valtininko licenciją.
O ne...
Žvejo.
Čia ne tavo reikalas.
Klysti.
Čia burmistro reikalas, taigi ir mano.
Nagi, Alfridai, pasigailėk. Žmonėms reikia maisto.
Tos žuvys nelegalios!
Išverskit statines
...į vandenį. - Girdėjot. Į kanalą.
Nagi, greičiau.
Miesto žmonės vargsta.
Laikai sunkūs.
Maisto maža.
Ne mano bėda.
Kai žmonės išgirs, kad burmistras verčia
žuvis į ežerą,
kai kils maištas,
ar tada tai bus tavo bėda?
Stokit.
Žmonių didvyris
kaip visada, Bardai?
Liaudies gynėjas.
Gal dabar jie tau ir malonūs,
bet tai ilgai netruks.
Pakelkit vartus!
Burmistras tave stebi.
Nepamiršk,
mes žinom, kur tu gyveni.
Miestelis mažas, Alfridai.
Visi žino, kur kas gyvena.
Visos šios šnekos apie pilietinius neramumus.
Kažkas kelia bangas, pone.
Vėl kamuoja podagra, pone?
Čia nuo drėgmės.
Tai vienintelis galimas paaiškinimas.
Duok man brendžio.
Žmonių nuotaika, pone, prastėja.
Jie prasčiokai, Alfridai. Jų nuotaika visada prasta.
Ne mano kaltė, kad jie gyvena ten,
kur dvokia žuvų aliejum ir derva.
Darbas, pastogė, maistas.
Vien apie tai ir tepliurpia.
Aš manau, pone, kad juos skatina tam tikri ramybės drumstėjai.
Reikia surasti tuos
ramybės drumstėjus ir suimti.
Kaip tik taip ir manau, pone.
Reikia užgniaužti visas šias kalbas apie pokyčius.
Negalim leisti miniai
susiburti ir triukšmauti. Neapsižiūrėsi,
ir jie ims klausinėti,
formuoti komitetus,
reikalauti pasiaiškinimų.
Šalin seną valdžią, norim naujos!
Ką?
Jie taip sako, pone.
Kai kas net mini
rinkimus.
Rinkimus?
Absurdas!
Neleisiu šito.
Nemanau, kad jūsų klaus, pone.
Bjaurybės.
Nedėkingieji.
Kurstytojai.
Kam užtektų drąsos abejoti mano valdžia?
Kas drįstų?
Kas?
Bardas.
Paminėsi mano žodžius.
Dėl visko kaltas tas ramybės drumstėjas
valtininkas.
Patrauk rankas!
Tu nieko nematei. Jų čia niekada nebuvo.
Žuvis gali imti už dyką.
Paskui mane.
Tėti!
Mūsų namus stebi.
Praneškit burmistrui,
kad šiandien aš jau baigiau.
Tėti! Kur buvai?
Tėve! Štai kur tu. Aš nerimavau.
Paimk, Sigrida.
Beinai, įleisk juos.
Jei kam nors apie tai prasitarsi,
nuplėšiu rankas.
Pasitrauk!
Štai ten.
Tėti,
kodėl iš mūsų tualeto lipa nykštukai?
Ar jie atneš mums sėkmę?
Gal jie ir nelabai tinka,
bet bus šilčiau.
Labai ačiū.
Nykštukų strėlių laidyklė.
Atrodai kaip
pamatęs vaiduoklį.
Jis ir pamatė.
Pastarąjį kartą,
kai jis matė tokį ginklą...
Degė miestas.
Tai buvo diena, kai atskrido slibinas.
Diena, kai Smogas
sunaikino Deilą.
Girionas, miesto valdovas,
sutelkė lankininkus
šaudyti į žvėrį.
Bet slibino oda kieta.
Kietesnė už kiečiausius šarvus.
Tik Juodoji strėlė iš šios laidyklės
galėjo perskrosti slibino odą.
Strėlių šiai laidyklei
buvo pagaminta mažai.
Atsargos ėjo į pabaigą,
Girionas iššovė
paskutinį kartą.
Jei žmonių taiklumas tą dieną būtų buvęs kitoks,
daug kas būtų kitaip.
Kalbi tarsi būtum ten buvęs.
Visi nykštukai žino šią istoriją.
Tuomet turit žinoti, kad Girionas pataikė į slibiną.
Jis pramušė žvyną po kairiuoju sparnu.
Dar vienas šūvis, ir būtų nudėjęs žvėrį.
Čia tik pasaka, jaunuoli.
Nieko daugiau.
Paėmei mūsų pinigus.
Kur ginklai?
Laukit čia.
Rytoj prasidės
paskutinės rudens dienos.
Poryt išauš Diurino diena.
Privalom iki to laiko pasiekti Kalną.
O jei nepasieksim?
O jei nespėsim laiku rasti paslėptųjų durų?
Tuomet ši misija bus veltui.
Kas čia?
Kablys.
Padarytas iš seno harpūno.
- O kas čia? - Kūjis.
Perdirbtas paprastas kalvio kūjis.
Sutinku, kad jis sunkus...
Bet ginant gyvybę toks geriau negu nieko.
Mes sumokėjom
tau už ginklus.
Geležinius kalavijus
ir kirvius!
Čia pasityčiojimas!
Geresnių yra
tik miesto arsenale.
Visi kalvėje nukalti ginklai
saugomi ten.
Torinai...
Gal imam,
ką duoda, ir einam?
Esu išsivertęs ir su mažiau.
Tu taip pat.
- Siūlau eiti. - Niekur jūs neisit.
Ką pasakei?
Šį namą stebi šnipai.
Kaip ir turbūt kiekvieną miesto prieplauką.
Turit palaukti
tamsos.
Torinas...
Tėti.
Neleisk jiems išeiti.
Maniau, kad tu orkas.
Jei būčiau orkas,
tu jau būtum negyva.
Tauriele.
Viena 30 orkų
nesumedžiosi.
Bet aš ne viena.
Žinojai, kad ateisiu.
Karalius pyksta,
Tauriele. 600 m.
Mano tėvas saugojo tave, buvo tau palankus.
Tu nepaklusai jo įsakymui.
Išdavei jo pasitikėjimą.
Grįžk su manim,
ir jis tau atleis.
Negrįšiu.
Jei grįšiu, negalėsiu sau atleisti.
Karalius iki šiol niekada neleido orkams
klajoti mūsų žemėmis.
O dabar leido jų gaujai kirsti mūsų sieną ir žudyti kalinius.
Čia ne mūsų kova.
Mūsų.
Ji čia nesibaigia.
Su kiekviena pergale šis blogis tik augs.
Tavo tėvo valia mes nieko dėl to nedarysim.
Slėpsimės už savo sienų,
gyvensim sau nuošalyje
ir leisim tamsai plisti.
Ar mes nepriklausom šiam pasauliui?
Pasakyk man, mellon.
Kada mes leidom blogiui tapti už mus stipresniam?
Labas, Bardai. Ko ieškai?
Čia buvo gobelenas!
Senas! Kur jis?
Koks dar gobelenas?
Šitas.
Ten buvo nykštukai. Sakau tau. Išdygo
iš nežinia kur.
Ilgom barzdom, piktom akim.
Nieko panašaus nesu mačius.
Ką nykštukai veikia šituose kraštuose?
- Tokia pranašystė. - Pranašystė?
Pranašystė apie Diurino tautą.
Troras - Treinas - Torinas
Pranašystė...
Pranašystė.
Senos legendos išsipildys.
Didžiulės menės lobių!
Ar tai gali būti tiesa?
Ar sidabro versmių valdovas sugrįžo?
Sidabro versmių valdovas...
Iškalto akmens karalius...
Karalius po kalnu...
Sugrįš į savo sostą!
Varpai džiugiai skambės...
Kalnų karalius
grįš...
Visa liūdesyje paskęs,
kai ežeras degs ir švies...
Tėti, bandžiau juos sulaikyti.
Ar seniai jie išėjo?
- Ar matai ką nors? - Tyliau.
Paėmę ginklus eisim tiesiai prie Kalno.
Eik.
Pirmyn, Nori.
Kitas.
Kaip tu?
Susitvarkysiu.
Dinkim iš čia.
Bėgam!
Greičiau!
Paleisk!
Vesk juos ten.
Judinkis!
Ką visa tai reiškia?
Sučiupom juos vagiančius ginklus, pone.
Valstybės priešai, a?
Godžių nedorėlių
gauja, pone.
Prikąsk liežuvį!
Nežinai, su kuo kalbi.
Čia ne šiaip nusikaltėlis.
Čia Torinas,
sūnus Treino, Troro sūnaus!
Mes Ereboro nykštukai.
Atvykom atsikovoti savo tėvynės.
Pamenu šį miestą šlovės laikais.
Uoste flotilės laivų,
prikrautų šilko ir brangakmenių.
Čia buvo ne visų užmirštas miestas ant ežero.
Čia buvo visos šiaurės prekybos centras!
Mano valia
tie laikai sugrįžtų.
Užkurčiau didžiąsias nykštukų kalyklas
ir vėl siųsčiau nesuskaičiuojamus turtus
iš Ereboro menių!
Mirtį!
Štai ką tu
mums atsiųsi.
Slibino ugnį ir sunaikinimą.
Jei pažadinsi tą žvėrį,
jis sunaikins mus visus.
Galit klausytis šio netikinčiojo...
Bet aš jums prižadu štai ką...
Jei mums pasiseks,
visi dalinsimės Kalno turtais.
Jūs turėsit tiek aukso, kad galėsit perstatyti Esgarotą
10 kartų!
Jūs visi!
Paklausykit manęs!
Privalot paklausyti!
Ar pamiršot, kas nutiko Deilui?
Ar pamiršot tuos,
kurie žuvo liepsnose?
Ir dėl ko?
Dėl ambicijos Kalnų karaliaus,
per savo godulį aklo viskam,
išskyrus savo troškimus!
Nagi, nagi.
Neskubėkim
kaltinti vieni kitų.
Nepamirškim,
kad tai Girionui,
Deilo valdovui,
tavo protėviui,
nepavyko nušauti žvėries!
Tai tiesa, pone.
Visi žinom tą istoriją.
Strėlę po strėlės jis šaudė.
Ir vis nepataikė.
Tu neturi teisės.
Neturi teisės įžengti į tą Kalną.
Aš - vienintelis, kuris turi.
Kreipiuosi
į Ežero miesto burmistrą.
Ar žiūrėsi, kaip išsipildo pranašystė?
Ar dalinsiesi
su mumis mūsų turtais?
Ką pasakysi?
Pasakysiu...
Sveiki atvykę!
Ir trečiąkart -
sveiki atvykę!
Karaliau po kalnu!
Juk žinai, kad vieno trūksta. Kur Bofuras?
- Jei jo čia nėra, paliksim. - Teks.
Jei norim surasti duris,
nebegalim ilgiau gaišti.
Tu neisi.
Mums reikės greitai žygiuoti. Tu mus sulėtinsi.
Ką čia kalbi? Aš einu kartu.
Ne dabar.
Aš būsiu ten, kai tos durys atsivers.
Kai pirmąkart pamatysim mūsų protėvių menes, Torinai.
Kili, lik čia.
Ilsėkis.
Prisijungsi prie mūsų, kai pasveiksi.
Aš liksiu su jaunuoliu.
Mano pareiga padėti sužeistiesiems.
Dėde.
Mes užaugom klausydami pasakojimų apie Kalną.
Pasakojimų, kuriuos tu pasakojai.
Neatimk to
iš jo.
Jei reikės, aš jį nešiu!
Kada nors, kai būsi karalius, suprasi.
Negalim rizikuoti misija dėl vieno nykštuko.
Net dėl mano paties giminės.
Fili, nebūk kvailys.
Tau skirta būti su kompanija.
Man skirta būti su savo broliu.
O mano barzda, ar jau laikas?!
Keliaukit su geriausiais
mūsų linkėjimais!
Atneškit mums visiems laimę... - Palaukite.
...ir turtą!
Sudie.
Iš kelio!
Ne!
Ar ir jūs nespėjot į valtį?
Kili? Kili!
Ne.
Aš su nykštukais jau baigiau. Eikit šalin.
Ne, ne,
prašau!
Niekas daugiau mums nepadės. Kilis serga.
Labai serga.
Kas čia per vieta?
Čia kadaise buvo Deilo miestas.
Dabar čia griuvėsiai.
Smogo dykynė.
Saulė netrukus pasieks vidurdienį.
Reikia surasti duris į Kalną iki jai nusileidžiant.
Eime.
Palaukit. Ar čia toji aikštelė?
Gendalfas sakė jo čia laukti.
- Mums jokiu būdu... - Ar tu jį matai?
Neturim laiko
laukti burtininko.
Mes vieni. Eime!
Dol Gulduras.
Raganysčių kalnas.
Atrodo visiškai apleistas.
Taip ir turi atrodyti.
Šią vietą slepia kerai.
Tai reiškia,
kad mūsų priešas dar nepasirengęs pasirodyti.
Jis dar neatgavo savo visos jėgos.
Radagastai, nunešk Valdovei Galadrielei žinią.
Pasakyk, kad privalom atskleisti jo planus.
Kaip suprasti?
Aš einu vidun.
Jokiu būdu nesek iš paskos.
Ar prižadi?
Taip, taip, taip!
Palauk, Gendalfai!
O jei čia spąstai?
Apsisuk. Ir negrįžk.
Čia, be abejonės, spąstai.
Blogiui, kuris čia slepiasi...
Įsakau jam pasirodyti!
Įsakau
jam pasirodyti!
Atėjo burtininkas.
Jis naikina kerus.
Jis mus suras.
Taip. Suras.
Radot ką nors?
Nieko!
Jei žemėlapis tikslus,
durys turi būti tiesiai virš mūsų.
Čia!
Tavo geros akys, pone Beginsai.
Čia jos.
Paslėptosios durys.
Tegul visi, kurie mumis abejojo,
prakeikia šią dieną!
Gerai. Turim raktą.
Vadinasi, kažkur...
Yra rakto skylutė.
"Paskutinioji Diurino dienos šviesa
apšvies
rakto skylutę."
Nori.
Netenkam šviesos. Greičiau!
Tylos! Nieko negirdžiu, kai daužai.
Nerandu.
Jos čia nėra!
Suskaldykit!
Nagi!
Skilk!
Privalo suskilti.
Nieko nebus.
Durys tvirtai uždarytos. Jėga neatidarysi.
Jas saugo stipri magija.
Ne!
"Paskutinioji Diurino dienos šviesa
apšvies rakto skylutę."
Čia taip parašyta.
Ką mes pamiršom?
Balinai?
Šviesos nebėra.
Daugiau nieko nepadarysi.
Turėjom
vienintelį šansą.
Eime, vyručiai.
Viskas baigta.
Palaukit.
Kur jie eina?
Juk negalit dabar pasiduoti!
Torinai.
Juk negali dabar pasiduoti.
"Atsistoki prie pilkojo akmens,
kai pasibels strazdas."
Besileidžianti saulė.
"Paskutinioji Diurino dienos šviesa apšvies..."
Paskutinioji šviesa.
Paskutinioji šviesa!
Rakto skylutė!
Grįžkit!
Pranašystė kalba apie mėnulio šviesą!
Paskutinio rudens mėnulio!
Kur raktas? Kur raktas?
Ką tik čia buvo.
Jis ką tik...
Ereboras.
Torinai.
Pažįstu šias sienas.
Šias menes.
Šį akmenį.
Tu pameni jas,
Balinai.
Sales, pilnas auksinės šviesos.
Pamenu.
Čia yra
septintoji Diurino tautos
karalystė.
Lai Kalno širdis suvienija nykštukus
šių namų gynybai.
Karaliaus sostas.
O kas čia virš jo?
Treino akmuo.
O kas tai yra?
Dėl jo, pone plėšike,
tu čia ir esi.
Ar nieko negali padaryti?
Man reikia žolelių. Ko nors numušti karščiui.
Turiu kiauliavogės. Skaistenio.
Man jie nepadės. Ar turi atelaso?
Juk čia paprasta žolė. Mes ja šeriam kiaules.
Kiaules?
Žolė...
Aišku.
Niekur neik.
Norit, kad rasčiau brangakmenį?
Didelį, baltą brangakmenį.
Taip.
Ir viskas? Manyčiau, ten jų tikrai ne vienas.
Treino akmuo yra tik vienas.
Kai pamatysi, pažinsi.
Aišku.
Tiesą sakant,
jaunuoli...
Nežinau,
ką tu ten rasi.
Neik, jei nenori. Nebus jokia negarbė, jei apsigręši.
Ne, Balinai.
Pažadėjau, kad tai padarysiu.
Taigi privalau pabandyti.
Ji vis nesiliauja manęs stebinusi.
Kas?
Hobitų drąsa.
O dabar eik.
Su visa įmanoma sėkme.
Bilbai?
Jei pasirodys,
kad ten yra
gyvas slibinas...
Nežadink jo.
Per vėlai atėjai,
burtininke!
Tai jau padaryta.
Kur tavo šeimininkas?
Kur jis?
Jis visur...
Mes legionas!
Tai jau padaryta.
Vykitės jį!
Nėra
šviesos, burtininke...
Kuri gali įveikti tamsą.
Sauronas!
Sveiki.
Jo nėra namie.
Gerai.
Gerai, gerai, gerai.
Kas čia?
Ša.
Treino akmuo.
Didelis, baltas brangakmenis.
Labai naudinga.
Na...
Vagie.
Aš tave užuodžiu.
Girdžiu tavo alsavimą.
Jaučiu
orą, kai judi.
Kur tu?
Išlįsk.
Nesidrovėk.
Ženk į šviesą.
Tu kažkuo ypatingas.
Turi kai ką
ypatingo.
Kai ką, nukaltą iš aukso.
Bet daug daug
mielesnį...
Mielesnį, mielesnį...
Štai kur tu,
naktinis
vagie.
Aš atėjau ne vogti iš tavęs,
o Turtingasis Smogai.
Aš tik norėjau
pasigrožėti tavo didingumu.
Pažiūrėti,
ar tu tikrai toks puikus kaip pasakojama.
Netikėjau jais.
O dabar tiki?
Tiesą sakant...
Pasakojimai ir dainos...
Toli gražu neapibūdina tavo baisingumo,
o Smogai Milžiniškasis.
Manai, kad malonybės tau padės išlikti gyvam?
Ne, ne.
Tikrai ne.
Tu žinai mano vardą,
bet aš nepamenu, kad būčiau kada užuodęs tokį kaip tu.
Kas tu toks
ir iš kur esi,
ar galiu paklausti?
Aš esu iš po Kalvos.
Iš po Kalvos?
Kelias vedė mane
per kalvas ir po jomis.
Ir
per orą. Aš tas, kuris vaikšto nematomas.
Įspūdinga.
O kas dar toks esi?
Aš...
Laimės nešėjas.
Mįslių minėjas.
Mieli titulai.
Tęsk.
Statinių prajodinėtojas.
Statinių? Kaip įdomu.
O kaip tavo
draugai nykštukai?
Kur jie slepiasi?
N... Nykštukai?
Ne.
Ne. Čia nėra jokių nykštukų.
Suklydai.
Nemanau, statinių prajodinėtojau.
Jie atsiuntė tave čia
atlikti savo nešvarių darbelių,
kol patys lindi lauke.
Tu tikrai...
Klysti,
o Smogai, didžiausia ir baisiausia iš nelaimių.
Tavo geros manieros
kaip vagies
ir melagio.
Pažįstu nykštukų kvapą ir skonį.
Geriau už viską.
Jie atėjo čia dėl aukso.
Turtai juos
traukia
kaip maita muses.
Manai, nežinojau,
kad ši diena ateis?
Kad veidmainių
nykštukų gauja
parropos
atgal į Kalną?
Kas čia? Žemės drebėjimas?
Čia, jaunuoli...
Buvo slibinas.
Tėti?
Tai sklinda nuo Kalno.
Palikit mus.
Imk vaikus
ir bėkit.
O kur mums bėgti?
Nėra kur bėgti.
Ar mes mirsim, tėti?
Ne, brangioji.
Bet slibinas
mus išžudys.
Jei aš jį nudėsiu pirmas, neišžudys.
Karalius po kalnu mirė.
Aš užėmiau jo sostą.
Ėdžiau jo
žmones kaip vilkas avis.
Aš žudau
kur noriu
ir kada noriu.
Mano šarvai - geležis.
Jokie ašmenys negali manęs perverti.
Gerai.
Juodoji Strėlė? Kodėl niekad man nesakei?
Nes tau nereikėjo žinoti.
Paklausyk manęs atidžiai.
Reikia, kad nukreiptum sargybinių dėmesį.
Kai būsiu bokšto viršuje,
įstatysiu strėlę į laidyklę.
Štai jis!
Bardai!
- Paskui jį! Greičiau! Štai ten! Bėgam!
Sulaikykit jį!
Stok!
Beinai! Beinai.
Saugok ją. Niekam neleisk jos surasti. Aš su jais susitvarkysiu.
- Nepaliksiu tavęs. - Eik!
Bragai.
Tu areštuojamas.
- Kokiu pagrindu? - Kokiu tik burmistras panorės.
Kur jis dingo?
O kaip Bilbas?
Duosim jam daugiau laiko.
Laiko kam? Būti nužudytam?
Tu bijai.
Taip, bijau.
Bijau dėl tavęs.
Tas lobis užkrėstas liga.
Liga, kuri išvedė
iš proto tavo senelį.
Aš ne mano senelis.
Elgiesi kaip nesavas.
Torinas, kurį pažįstu, nedvejodamas eitų...
Nerizikuosiu misija
dėl vieno plėšiko gyvybės.
Bilbo.
Jo vardas Bilbas.
Čia Ąžuolskydis.
Tas bjaurus nykštukų uzurpatorius.
Jis atsiuntė tave
paimti Treino akmenį, taip?
Ne. Ne...
...ne. Nežinau, apie ką čia kalbi.
Neneik, nesivargink.
Jau seniai nuspėjau jo niekšingą tikslą.
Bet tai nesvarbu.
Ąžuolskydžio misija žlugs.
Artinasi tamsa.
Ji išplis po visus žemės kampelius.
Tave išnaudoja,
naktinis vagie. Tu tik
priemonė tikslui pasiekti.
Bailys
Ąžuolskydis pasvėrė
tavo gyvybę
ir nusprendė, kad ji nieko verta.
Ne.
Ne, tu meluoji.
Ką jis tau pažadėjo?
Lobio dalį?
Tarsi tas lobis
jam priklausytų.
Aš nesiskirsiu
nė su viena moneta.
Nė viena.
Mano dantys
- kalavijai.
Mano nagai - ietys.
Mano sparnai -
uraganas.
Tai tiesa.
Juodojo Strėlė pataikė.
Ką pasakei?
Aš tik sakiau, kad žodis apie tave toli sklinda, o Smogai
Tirone.
Tikrai.
Šioje žemėje tau niekas neprilygsta.
Aš
beveik noriu leisti tau jį paimti.
Vien tam, kad pamatyčiau,
kaip Ąžuolskydis kenčia.
Kaip turtai jį
sunaikina.
Supūdo jam širdį
ir išvaro jį iš proto.
Bet ne.
Manau, mūsų žaidimėlis baigiasi čia.
Sakyk man,
vagie...
Kaip norėtum mirti?
Ar čia tu, tėti?
Slėpkitės!
Lenkis!
Ąžuolskydis paspruko!
Traukiamės!
Persigrupuojam prie tilto!
Visus juos išžudėt.
Yra ir kitų.
Tauriele.
Eime.
Mes jo netenkam.
Tauriele.
Athelas.
Ką darai?
Išgelbėsiu jį.
- Tu gyvas! - Neilgai!
- Ar radai Treino akmenį? - Ateina slibinas!
Ar radai jį?
Taip. Eime iš čia.
Torinai.
Jūs degsit!
Bėgam!
Nagi, Bilbai!
Eime.
Laikykit jį.
Tilda!
Pasprukom.
Ne.
Jis tam per gudrus.
Kur dabar?
Į vakarinę sargybinę.
Ten gali būti išėjimas.
Ji per aukštai. Neturėsim jokių šansų.
Tai mūsų vienintelis šansas.
Privalom pabandyti.
Eime.
Girdėjau apie elfų medicinos stebuklus.
Tikra garbė buvo tai pamatyti.
Tauriele...
Nejudėk.
Negali būti, kad čia tu.
Ji toli.
Toli
nuo manęs.
Ji vaikšto kito
pasaulio žvaigždžių šviesoje.
Tai buvo tik sapnas.
Manai, ji galėjo mane mylėti?
Neatsilikit.
Vadinasi, viskas.
Išėjimo nėra.
Paskutinieji iš mūsų giminės.
Jie turbūt atbėgo čia
vildamiesi,
kai vilties jau nebebuvo.
Galim pabandyti pasiekti kasyklas.
Ištvertume kelias dienas.
Ne.
Aš šitaip nemirsiu.
Slapstydamasis.
Trokšdamas oro.
Eisim į kalves.
Jis tikrai mus pamatys.
Jei išsiskirsim, ne.
Torinai,
mums niekada nepavyks.
Kai kuriems iš mūsų gali pavykti.
Nuviliosim jį į kalves.
Nudėsim slibiną.
Jei visa tai turi baigtis liepsnose,
tai degsim jose visi kartu.
Čia.
Bėkit!
Gelbėkit savo gyvybes!
Pasislėpti
nėra kur.
Už tavęs!
Kirmine!
Nagi!
Bėgam!
Ei, tu!
Čia!
Nusiųskit žinią
į Dol Guldurą.
Ąžuolskydis pasiekė Kalną.
Jokit!
Jūs, einam su manim.
Šiuo keliu! Čia!
Nagi!
Torinai!
Eik su Balinu!
- Torinai. - Eime!
Torinai!
Laikykis!
Torinai!
Bėgam! Bėgam!
Šios krosnys šaltesnės už šulniakasio užpakalį.
Jis teisus. Neturim
ugnies joms užkurti.
Ar tikrai neturim?
Nemaniau, kad bus taip lengva tave pergudrauti.
Tu pasidarei
lėtas, storas
ir senas!
Šliuže!
Slėpkitės! Greičiau!
Bomburai!
Įpūsk tas dumples.
Eik!
Bilbai! Ten.
Kai duosiu ženklą,
lenk svirtį.
Balinai! Ar vis dar gali sumaišyti sprogstamojo mišinio?
Taip. Užtruks tik akimirksnį. Eime.
Mes neturim akimirksnio.
Kur siera?
Tikrai žinai,
ką darai?
Nagi!
Dabar!
Nuviliokit jį į Karalių galeriją.
Nesustok, Bilbai!
Bėk!
Manai,
apgausi mane, statinių prajodinėtojau?
Tu iš Ežero miesto.
Čia kažkokios
niekšiškos pinklės, suregztos tų bjaurių nykštukų
ir tų apgailėtinų geldomis plaukiojančių ežero gyventojų!
Tie prakeikti bailiai
su savo lankais ir
Juodosiomis strėlėmis.
Gal metas man
juos aplankyti.
O, ne.
Jie čia nekalti!
Palauk!
Neskrisk į Ežero miestą!
A, tai tau jie rūpi,
taip?
Gerai.
Galėsi žiūrėti,
kaip jie miršta.
Čia!
Tu besmegeni kirmine!
Tu.
Aš atsiimu tai, ką tu pavogei.
Tu
iš manęs
nieko nepaimsi,
nykštuke.
Aš išguldžiau senuosius
jūsų karius.
Aš pasėjau siaubą
žmonių širdyse.
Aš
karalius
po kalnu.
Čia ne tavo karalystė.
Čia nykštukų žemės.
Nykštukų auksas.
Mes tau
atkeršysim!
Atkeršysit?!
Parodysiu jums kerštą!
Paklausykit manęs!
Negi nesuprantat, kas artinasi?
Aš esu liepsna.
Aš esu...
Mirtis.
Ką mes padarėm?
Eileen Moran, Jaffray Sinclair ir John "JT" Tamanui atminimui.
Jie padėjo mums užbaigti šį filmą. Amžiną atilsį.
Vertė: Gailė Nevardauskaitė
[Lithuanian]